Fy fan, vilken narcissist du är, Elaine!
- Allt handlar bara om dig! - Det är ett självporträtt.
Du är bara en självupptagen och självisk andra klassens "konstnär".
- Du kan fan inte ens rita ett streck! - Jag ritar inte. Jag gör videokonst.
- Åh, Gud! - Nej...
Åh, nej...
Bob. Jean. Gå inte in dit.
Jävla arslen som går in på den satans kuksugarens galleri. Fittor!
- Läs det. - "Kära Alfreda
"Jag sänder en bok om bärgandet av 'Mary Rose' jag kom över"-
- "som ett tecken på vår vänskap."
Ja. "Efter närmare övervägande"-
- "anser vi att 15 miljoner är en rimlig värdering av tavlan."
"Tack för brevet om vår Mondrian."
"Jag har med min make diskuterat möjligheten att sälja verket."
"Som ni kanske vet köpte min make tavlan av konstnären själv"-
- "och har förståeligt nog starka känslomässiga band till verket."
Det här är så svårt, Robert. Om jag ändå inte tänkt tanken.
Det är bara... nej.
Går det bra på Sotheby's blir det kanske inte nödvändigt.
Jag vet, men han är så envis, som nåt slags hemsk hypnotisör.
I två veckor har han skickat dussintals oläsbara böcker om marinarkeologi-
- blommor nog för en begravning, och meddelandena är rena kärleksbreven!
De är... intima, det måste man säga.
"Er intelligens genljuder som ett eko i en havssnäcka."
"Era åsikters elegans kontrasterar mot modernitetens rasmassa."
Han kanske känner starkt för er.
Jag är gammal nog att vara hans mor.
- Förbannat! - Du undervärderar dig själv.
Va? Erbjöd Grossman honom 60/40?
Vad vill han ha, då? 70?!
Så fan heller! Jag skapade Schneider, för helvete.
Vill han synas med andrahandskonst, så var så god!
- Grossman lär ha svårt med pengar. - Det har han alltid.
Vet du varför? För att han är en djävla idiot.
Rhinegolds säljer två verk på Sotheby's.
Lät de mig sälja sin satans Mondrian slapp de sälja sin samling.
Vad är det med dem?!
- De är väl fästa vid den. - Konst får inte tillåtas stagnera.
Allt har sitt pris.
Alltid ett pris.
- Bob! Jean! - Hej, Art.
Hur fan är det?
- Bedårande - Stilig som alltid.
Hur mås? Det var härlig spin art.
Oj! Så levande!
- Underbar! Hur mycket? - Havermeyers har reserverat den.
Skojar du? Ring mig först när du får in nåt sånt här.
- Hur mycket kostade den? - Det bör jag inte avslöja.
Vi har väl inga hemligheter för varann?
- 400000. - Oj.
Hans priser skjuter i höjden. Det här är ett tidigt verk.
En spektakulär tavla, verkligen vacker.
Jag såg Newman-verken häromdan, och det slog mig:
Så spännande det måste ha varit att plötsligt ha ett nytt konstspråk.
Hirst måste ha känt likadant.
Jag har nåt annat jag vill visa er, nåt som kom in häromdan.
- Ta in vår Currin. - Åh, Gud! Jag älskar Johns verk!
Han är jättebra, eller hur? Och Rachel är urgullig.
- Lite champagne? Vatten? - Nej, vi kikar bara in.
Ja! Jag tar jättegärna vatten. Kolsyrat, tack.
- Naturen kallar. - Du hittar, eller hur?
- Jaha... - Ditt hår är så vackert.
Tack, Art...
Ska du till Schneidervisningen i New York?
Jag tror det.
- Kan jag följa med? - Visst!
- Tror du att Bob vill följa med? - Du vet...
Han gör sin grej och jag gör min.
Jag har hittat ett bra ställe. Nära Huxton Square.
- Härligt område. - Där!
- Gillar du dem? Jag gillar de där. - Så där...
- De är fantastiska! - De duger, men de här är bättre.
De är rundare, som på Botticellin på National Gallery.
- Jag måste bestämma mig snart. - Okej. Ta dem.
Nej, jag menar om att lämna galleriet.
Vänta till sista sekunden och så bara berätta.
Vad är det här?
Det är Mondrians första "Boogie Woogie"-tavla. Otrolig, va?
Ett mästerverk är vad det är.
- Är den till salu? - Vi jobbar på det.
- Meddela mig när den är det. - Det vore inte så professionellt.
Kom igen, Blåöga.
Ja. Visst, Havermeyers.
Jag måste gå, Havermeyers är i galleriet.
- Jag tycker att det är ett mästerverk. - Oj...
Jag älskar den.
Åh, Art. En fantastisk tavla. Helt fantastisk.
- Underbar - Jag bara måste visa den.
Jag förstår. Hur mycket?
Ursäkta att jag stör, Beth, men hur gick Rhinegolds tavelauktion?
Jaså? Verkligen?
Det är väl goda nyheter, antar jag. Du är en pärla, gumman. Hejdå.
Auktionen är över. Inga goda nyheter, är jag rädd.
Ingendera?
Vi har fortfarande kronjuvelen. Jag vet, jag vet.
Åh, Robert... på nåt sätt måste vi sälja tavlan, och det snart.
Det är oundvikligt, men...
...jag tror inte att mr Spindles erbjudande speglar marknadsläget.
- Vad menar du? - Tavlan kan vara undervärderad.
Så mr Spindle försöker göra en förtjänst?
- Så kan man uttrycka det. - Jag förstår.
Baudelaire. "I det doftande landet smekt av solen".
Är drinken torr nog?
Den därborta är vacker. Han är en otrolig konstnär.
Han tar saker vi annars tänker på som fula och otäcka, som cancer-
-och så gör han nåt vackert av dem.
Det där kunde ju vara en smoothie.
Nej, jag får ringa dig sen. Lita på mig. Hejdå.
Du också, hejdå.
Tackar.
- Kan ni ursäkta mig? - Kan jag låna 100 pund?
- Du får dem i morgon. - Åh, Gud, Jo Richards.
- Och? - Vem?
Kom igen, flickor: Konstnären. Beths pojkvän.
Jag är konstnär, jag har inte tid med jobb. Jag jobbar ju dan lång!
Betala tillbaka nästa vecka och inte nästa år, okej?
Det lilla förstorat.
Det centrala temat i all poesi. Mikrokosmos i makrokosmos.
- Jag gillar den inte. - Men vi köpte den.
Nej-v
- Hej, fin utställning. - Tack. Alltid trevligt att ses.
Hej.
Var det Jo Richards du pratade med förut?
- Jag gillar verkligen hans verk. - Jag kan ordna ett besök i hans studio.
Ja, det vore toppen. Det hade jag inte tänkt på. Ja, tack.
Jo? Jo?
Hej. Det är Dewey.
Vi träffades på Sues och Tims fest.
Klart, Dewey. Läget? Kul att ses.
- Känner du Elaine? Har ni setts? - Nej.
- Jo Richards. - Elaine.
- Joany. - Joany? Trevligt.
- Hur är det? - Bra.
- Vad gör du då, Jo? - Jag är konstnär.
- Verkligen? - Kom igen.
Minns du utställningen vi såg på I.C.A.?
- Det var Jos. - Jaha
- Trevligt att ses. - Ja, hej. Vad håller du på med?
- Havermeyen - Trevligt att råkas.
Trevligt. - Han har blivit fet.
- Hej, Dewey. Jättefin kostym. - Den här gamla trasan?
- Här är Elaine och Joany. - Han pratar alltid om er.
- Gör han? - Jag är snäll.
- Jag vill se dina verk. Vad gör du nu? - Jag jobbar på ett självporträtt.
- Arbetar du nu? - Ja, här.
- Tror du att Art har tid för mig nu? - Jag vet inte, men vi kan kolla.
Säkert? Härligt.
- Ni får ursäkta mig. - Om du kommer och ser mina grejer.
Mässa för mig nu, håll tummar och allt.
Vi håller dem.
- Trevligt att ses igen, Paige. - Ja, jag är jättespänd.
Jag har alltid velat jobba med konst.
- Välkommen ombord. - Tackan
Och hälsa din pappa från mig.
Det ska jag.
Har du tid för Dewey Dalamanatousis? Han har en härlig utställningsidé.
Måste jag? Okej, visst.
- Är du dörrvaktmästare? - Bara för dig.
- Jag heter Jo Richards. - Konstnären? Trevligt att ses.
De får den för tre och så delar vi 100 lakan.
Härligt. Kom in.
Du är en sjujädra kille!
Din gamle pirat! Hejdå.
- Välkommen, mr... - Dalamanatousis.
- Härlig utställning. - Tackan
- Vad är det för en idé du har, mr...? - Dalamanatousis.
Dewey Dalamanatousis.
Vilket namn!
Jag skulle... Förlåt, jag är lite nervös.
Jag vill skapa utställningen "Dekadent mytologi" som handlar om...
..."fluga på väggen" -konst. Voyeurism, kan man väl säga.
Jaha?
Jean sa att hon nämnt det för er. Jean Maclestone.
Hon sa att ni var ganska intresserad.
Ursäkta. Ja?
Gerard! Var fan är mina pengar?! Det är två månader nu!
Får jag inte mina pengar till nästa vecka ringer jag mina advokater. Hej.
- Jag ber om ursäkt, men tid är pengar. - Så klart.
Du kanske kan skicka mig nåt?
Jag tog faktiskt med en mapp. Där finns min "raison d'étre".
- Där finns en kopia av mitt CV också. - Jaha, då ska jag titta igenom det.
- Det var trevligt att träffas. - Åh.
- Jag ringer er, mr... - Dalamanatousis.
- Jag hoppas att vi kan arbeta ihop. - Det ser jag fram emot.
- Ha det så bra. Hejdå. - Tack så mycket, hejdå.
Jävla idiot...
Jösses, ursäkta mig - jag glömde ju att ge er mitt kort!
Jag trodde att han skulle bli eld och lågor!
Det vore nåt helt nytt för Londons konstscen, och det är en superidé!
Eller hur?
Du kan inte vänta dig att Londons största konsthandlare ska bli frälst.
Jag har varit i branschen länge nu. En chans skulle sitta bra.
- Så... blunda nu. - Ja.
Stanna här.
Nu kan du titta.
Oj!
- Vad sägs? - Fantastiskt!
Takfönster och... här är min utställningssal.
Och där kan jag ha mitt kontor, och så får jag bestämma över folk!
Jag älskar det!
- Är du nöjd? - Du är otrolig.
- Vem är hon? - Charlotte Bailey.
- Hon jobbar på Museum 52. - Söt.
Du är en seriekurtisör, Elaine.
- Ska du säga. - Lägg av, jag har inte ens pojkvän.
Längre.
Det är ditt fel, du sätter käppar i mitt hjul. Lesbiska faghag!
Hejsan, flickor! Vart ska ni, då?
Vart ska ni nånstans?
- Hörni! Vad sägs om att jag hakar på? - Vad sägs om att dra åt helvete?
Vad vill du göra nu?
Du är så vacker.
Jädrar...
- Du är så fräck. - Du ler, du njuter av min olycka.
Du vet Joany? Hon är min flickvän.
Fina bröst. Vad sägs om tuttarna, Joany?
Joany är avundsjuk.
- Hoppa in, vetja. - Du kysste just nån annan, bort!
- Jag ska ut och knulla nån. En kille. - Ska du knulla nån?
Försök inte vara nedlåtande, din dvärgväxta lilla hora!
- Du älskar fan bara dig själv! - Där har du rätt.
Vill du se mig, Joany? När jag blir knullad?
Oj! Jag älskar det.
- Det är så äkta. - Tack, Beth. Det betyder mycket.
Du är den första jag visat det för.
Jag bara kände att du skulle förstå.
Det uppskattar jag verkligen.
Det är väldigt avslöjande. Väldigt modigt.
Passa dig!
Vad tycker du? Jag gillar utrymmet omkring den.
Den får luft, kan andas.
Jag gillade den bättre bredvid Turks Warhol.
- Angie skulle ha gillat det. - Den är helt bortslösad därborta.
Jag gillar det inte.
- Gillar du inte gamle Constantin? - Jag gillar Brancusi, bara inte den.
"Brankoosch". Inte "Brankusi" - "Brankoosch".
- Var inte en sån snobb, Bob. - Nej, men man ska uttala namn rätt.
- Vi säger ju "Pari" om "Paris". - Det är skillnad.
Det var inte tänkt som "Brankusi". Det är "Brankoosch"!
Bob - jag har nåt helt otroligt att berätta.
Jag vet inte om jag kan säga nåt än, det är inte i hamn...
Du kan berätta.
- "Boogie Woogie". - Oj, otroligt!
- Japp, den första i serien. - Den första Boogie Woogien.
- Den måste vara värd en förmögenhet. - Japp. Ovärderlig.
Okej, hur mycket?
Jag vet inte. Jag vet inte. Jag skulle tro åtminstone 20 miljoner.
- 20 mille? Oj... - Ja. Men det är en skönhet.
Hallå, det är Dewey! Nån hemma?
Här är de.
- Hejsan - Hur är det?
Jag ska bara hämta min kappa.
- Oj, du har ändrat om lite. - Ja.
- Du vet, lite här, lite där. - Det är fint.
Kan du ta hem dem vid tedags? Bra, då går vi.
Nämnde jag att vi har Larry Oppenheimers dotter här?
Oppenheimers dotter? Är hon söt?
Väldigt söt. Och beslutsam.
Den där bedrägeriutredningen krossade pappan, va?
Ja, jädra förmyndarsamhälle. Han var en av mina bästa klienter!
- Hur gick det med hans samling? - Jag har den här!
- Kommer ni till min middagsbjudning? - Det vet du. Vi ses. Hejdå.
Vi måste prata, Alfred.
- Om vadå? - Vår ekonomiska situation.
- Det är inte så farligt. - Vi har nått kistbottnen.
- Var inte löjlig. - Jag hörde just av försäkringsbolaget.
Jag har inget mer att sälja.
Vi har ju "Boogie Woogie".
Vill du sälja Mondrian?!
Jag köpte den av mästaren själv, den är ett Meisterwerld
Du vill sälja vår käraste ägodel för att betala några usla räkningar?!
Jag gick till Mondrians ateljé och köpte tavlan av honom själv.
Den har ingått i min samling.
Hela London har avundats mig. Jag är känd för den där tavlan!
- Från Spindle? - 16 miljoner.
Du har levt med tavlan i 50 år. Nu är det nån annans tur att äga den.
Och vi kan ju samla andra konstnärer.
De är skit, allihop. Det är som att byta guld mot potatis.
Och du, varför står du där? Det här är ett privat samtal!
Ständigt snokande...
- Gudars, Paige! Vad har hänt? - Jag ramlade i parken.
- Det ser hemskt ut. - Nej, det är ingen fara.
Sätt dig där. Här blir bra.
Ta ett brev.
"Min kära Alf reda."
"Det var mycket trevligt att träffas i onsdags."
"Efter vidare övervägande"...
Kan du böja knät?
- Gör det ont? - Ja, visst gör det ont.
- Var? - På sidan här.
Jag har lite salva.
Min läkare ordinerade den till mig när jag föll nedför trappan på Christie's.
Kära nån... det var skamset.
Jag låtsades som om inget hade hänt, men smärtan. Smärtan!
Sådär.
Ta det här brevet. "Efter vidare övervägande anser vi"...
..."att 20 miljoner är en rimlig värdering av tavlan."
"Och naturligtvis kan jag hjälpa er med försäljningen."
Vet du, Art, det ordnar sig med knäet.
- Ingen fara. - Snart känner du inte av det.
Art! Åh, ursäkta. Havermeyers är i galleriet.
"Jag är intresserad av hur synen vi fötts med"-
- "begränsar vår observationsförmåga i allmänhet."
"Jag vill utforska detta genom mitt arbete"... Skit i "arbete".
- Hej, Jean! Du hittade hit. - Jo...
Jag tog med Picasso, det är väl okej? Han sköter sig, jag lovar. Sitt.
- Kom in. - Oj!
Jag tar din kappa.
Oj! Jaha... så det är här du arbetar?
Ja, här jobbar jag. Utställningen har med perifer syn att göra.
Jag intresseras av hur vår syn begränsas av vårt arv.
Jag vill utforska gränserna för vad vi kan och inte kan uppfatta.
Oj, det var... intressant.
Utställningen föddes när jag korsade Park Lane och nästan blev överkörd.
Jag började tänka på hur vi bara uppfattar saker framför oss-
-och inte tar med vår perifera syn.
- Jaha... - Jag babblar.
Nej, nej, det är väldigt, väldigt... väldigt intressant.
Det här är anordningen jag bygger.
Om du kliver fram och sätter huvudet där.
Här, bara?
Så håller du ögonen på föremålet framför dig.
Och tar tag i de här handtagen.
Och... sakta...
...ser man rovdjuren i sista sekunden!
Gudars, Art, du slår ju börsen på fingrarna! 20 % på en vecka!
- Ja, jag får tänka på saken. - Hejdå
Hejdå.
Spindle är galen. Nu vill de ha 24 miljoner.
Det är 16 till dem och åtta i kommission till Art.
Men gubben vill inte ens sälja.
- Vad håller han då på med? - Han söker deras brytpunkt.
Kan vi hjälpa dem?
Vi kan gå direkt till dem och erbjuda 18.
- Går du bakom ryggen på Art Spindle? - Jag ska ju lämna galleriet, eller hur?
- Här sätter du huvudet i hålet. - Verkligen?
- In med dig. - 0kej.
Till vänster och höger om dig har du icke-funktionella hemmiljöer.
Vänd åt vänster ser du bara de föremålen. Vänder du dig åt höger...
- Nu ser du bara de föremålen. - Just det.
- Men ser du rakt fram ser du allt. - Ja.
- Har du nånsin använt en Chapman? - Nej...
Jag menar... bara på kul?
Så löjlig du är.
Man ska inte göra så.
Vi borde kanske avsluta det här?
Varför det?
Vi ska ju ha ett yrkesförhållande nu.
Om jag hade trott att jag genom att bli din sängkamrat...
...inte skulle få dig mer hade jag inte skaffat galleriet.
Kom igen, Bob...18 miljoner.
- Vad får jag i kommission? - Vi får väl se...
- Hur länge har du jobbat här, Beth? - Cirka fem år.
Jag har avlönat dig väl.
Jag gjorde dig till gallerichef.
Jag har presenterat dig för några av våra största konstnärer och samlare.
Och så det här? Det är så här du återgäldar mig.
Varför?
Jag vill starta ett eget galleri.
Vet du hur många gånger jag har hört den ramsan?
Får jag höra att du stulit några av mina klienter...
...kommer jag att göra det extremt besvärligt för dig!
Jag gör bara vad du skulle ha gjort om du hade varit i mina kläder.
Det här är förräderi.
Jag vill bara ha mitt eget ställe och visa unga konstnärer.
Ut.
Ut!
Paige... koppla mig till ekonomin.
Hej.
Stoppa samtliga kommissioner till Beth Freemantle.
Gör en fullständig genomgång av kontot.
Blockera hennes lösenord till databasen.
Och så ska hennes mobil stängas av.
Tack
Lilla subba.
Mina damer och herrar! Tack för att ni kommit i kväll.
Tanken på den här visningen vaknade för säkert fem år sen.
Och jag hoppas att ni håller med mig om att resultatet blev... spektakulärt.
Jag skulle vilja tacka alla som arbetat på galleriet.
Så outtröttligt - outtröttligt - för att förverkliga visningen.
Jag skulle också vilja passa på att ta farväl, motvilligt ta farväl-
- av en av våra gallerichefer som varit vid min sida de här fem åren.
Och utan vars hjälp den här visningen inte varit möjlig.
Så jag ber er att med mig höja era glas.
- För Beth Freemantle. - Skål, Beth!
Det var väldigt fint, det var väldigt... rörande, väldigt rörande.
Men han kunde inte stämma mig, så han försökte stämma konstnären!
Jag sa till domaren: "Man får inte garanti på konst!"
Enligt min åsikt är de ren skit.
- Vad gör hundkillen här? - Han försökte sälja på mig nåt koncept.
- Är du fortfarande intresserad? - Din hundkille?!
- Beth! - Hejsan
- Hej, Jean. - Hej. Det vore kul.
Jag berättade ju om det. Han har bara fått lite för mycket att dricka.
- Hon är din flickvän, va? - Ja. Men kom och kolla om du vill.
- De finns väl på galleriet? - Ja, men...
- Jag vill höra din åsikt. - Verkligen?
- Hejsan, Jo... - Hej, Jean.
Känner ni varann?
- Jag hade bara en fråga, en idé... - Visst
Kan jag sätta mig?
- Såja. - Det gick bra.
Jag kom bara på att vi kanske kunde sticka iväg nånstans tillsammans.
- Det blir nog lite svårt... - Nej, nej, nej.
Jag menade som New York. Vi kan åka till New York.
Ja, alltså... jag vet inte...
Jag kan presentera dig för folk som Marks och Larry...
- Och Andrea och alla... - Alla är här, Jean.
Jag vet, där är min make.
Vi går till toaletten...
- Det var evigheter sen för mig. - Jag tror inte att vi ska...
Och på vägen ut sprang vi på Ivan Schneider...
...och tjejen som knappast var 16, säkert mycket yngre...
Så jag fick en idé...
Vi delar 50/50 när allt är betalt, behöver du pengar kan jag ställa upp.
Jag vet inte vad jag ska säga. Toppen. Härligt. Jag måste berätta för Dewey.
Hur känner ni varann, är han din agent?
- Han liksom hjälper mig. - Jag gillar honom och så, men...
Han kan inte vara med.
Jag vill inte säga så om en kär vän, men han har trovärdighetsproblem.
Ja... jag kan prata med honom.
Ge honom ett verk, eller nåt. Han klarar sig.
- När man talar om trollen. - Hej.
Jag har haft toppentrevligt här.
Elaine... tack, du är bäst.
Vad kokar ni ihop, då?
- Har du sett Jo? - Han snackar med Jean Maclestone.
- Följer du med till New York? - Ja, ja. Sluta inte.
Hon är så lustig ibland.
- Hej, Bob. - Tjena, Dewey!
Bob - jag vill skiljas.
Jaha, Jean... vill du det, så.
Bara så där?
Jag menar... hur många år?
Hur många år har vi varit gifta?
- 1987, så det blir... - Sa
- Jag tror att det var -87, Jean. - Men Gud...
- 86, på Ricky Robensteins födelsedagsfest.
Men det var -87. Veckan efter flög vi till Warhols begravning.
Warhol begravdes 1986.
- 87, för helvete! - Samma år jag tog blindtarmen.
Blindtarmen var 1988. Två år efter att vi träffats, jag minns det som igår!
- Det var min jävla blindtarm! - Vi träffades -86.
Och knulla var det enda du kunde.
- Vad gör du? - Vad ser det ut som?
Vart ska du, till Art? Ni verkar gilla varann.
- Vi är bara vänner. - Han är hur som helst gay.
Han är inte gay!
Snygga skor...
Fan!
Hallå? Vem? Jean Maclestone!
Fan! Inte ett ljud.
Skit.
- Jag lämnade just Bob. - Det var väl lite väl?
- Jag vill skiljas. - Skiljas?
Jag har fått nog, Art. Åh, Gud...
Jag vill inte sparkas ut när det är kört.
Jag vill inte bli lämnad när jag är gammal och ser ut som en flodhäst.
Jag vill inte torka ihop i nåt herresäte i Notting Hill-
- och se honom knulla sekreterare och så när det passar lämna mig för dem!
Jag vill inte prata om det här just nu, jag är bara trött.
Trött efter 20 års äktenskap.
20! 20...? Jag tror inte att du förstår hur det varit.
Det är... min katt.
Jag vill leva, Art! Jag vill... jag vill gå på barer!
Jag vill åka till Rio och Moskva och Kambodja!
Jag vill ha ett eget ställe. Jag vill ha egna vänner.
Och vara uppe hela natten...
Gud... jag vill inte höra om nästa fastighetsaffär eller...
Gud, Arsenals mål eller Matisses La coiffure!
Eller diskussioner om hur han träffade Warhol-
- eller hur mycket luft det bör vara runt Basquiaten! Gud... du vet.
Jag har fått nog.
- Jag antar att vi... vuxit isär. - Jean...
Vi har ingenting gemensamt.
Förutom smaken för konstsamlande.
Jean...
Jag träffade en supersexig och supergullig kille igår.
Och gissa vad? Smart också. Fattar du?
Jag berättade om vår visning och han fattade helt din grej.
Det var helt...
...otroligt.
Jag har en sak åt dig.
Åh, Gud... Elaine. Det här är min favorit!
Jag har den perfekta ramen för den.
- Helt otroligt, tackar. - Som tack för allt ditt stöd.
Det hade du inte behövt.
Vi måste prata om oss i yrket.
- Och... - Jaha
- Hur du är med i mitt arbete och så. - Ja, vad menar du?
Gud... Beth vill snacka direkt med mig.
Och jag, då?
Jag förstår.
Dewey... kom igen! Det är så här det funkar i konstsvängen!
Dewey!
Skit.
- Det är här du jobbar, va? - Japp.
Jag sitter vid skrivbordet och väntar på idéerna.
- Du behöver inte ens gå upp. - Nej.
Ibland ritar jag, som förbredande..
- Förberedande? - Jag får inte till ordet.
- Vill du se några? - Förberedande skisser?
Det är den här jag jobbar med nu.
- Det är Podrazik. - Jaha
Här har vi en grej om perifer syn.
Det ska bli en installation.
Du går hit och placerar huvudet iden här anordningen, så där.
Så den inte rör sig.
Till vänster och höger har du icke-funktionella hemmiljöer.
- Du menar att man inte ser allt? - Bara vissa föremål.
Men ser du på mig blir du varse allt, eller hur?
Ja, oj, det var riktigt läckert.
- Det ger en liksom en ny vision. - Man ifrågasätter verkligheten.
- Jag trodde att du var med Beth? - Ja?
Ska vi inte förhålla oss strikt professionella här?
Visst.
Hjälp mig, Freign. Jag vill inte vara fräck, men tänker de nånsin sälja?
Lite mer övertalning kan behövas. Försäkring är en fråga som oroar.
- Jag kan betala försäkringen. - Generöst
Jag höjer anbudet till 25 miljoner och försäkrar den för 40.
- Vad sägs? - Det är en högst passande summa.
En av mina, är jag rädd.
"Robert Freign". Jag visste inte att du var konstnär?
En ren amatör. Grå märgel från Aix-en-Provence.
Cézanne målade 27 dukar från stenbrottet Bibémus-
-där den här stenen hittades.
Fascinerande.
- Den är er. - Nej...
- Nej, snälla. - Tack så mycket.
- Vi kanske skulle göra en utställning? - Ni smickrar mig.
Inte alls.
- Jag hoppas att du fick Picasson? - De jobbar på det.
Jean... låt inte advokaterna komma undan med plattityder. Krav saker.
Skaffa kopior på alla brev och läs dem som om livet hängde på det.
- Du får bara en chans här. Är du med? - Visst
Jaha... vad kostar det?
Vi börjar med Notting Hill, Toscana, Palm Beach och avslutar med Aspen.
- Hur gör ni med Aspen? - Jag får huset, han får konsten.
Är det klokt? Konstens värdeökning är dubbla fastighetens.
- Bör jag omförhandla? - Självklart. Är du tuff nu...
...skapar du möjligheter framöver.
- Hur då? - Du får utrymme att verka resonabel.
Måste du kompromissa kan du backa till en position du redan godkänt.
- Vem får er Smith i trädgården? - Den är hans.
- Kellyn? - Den är min.
Judd, Flavin, Brancusi.
Vill hon ha Brancusc?
- Brancusi? - "Brankoosch".
Hon hatar ju Brancuscen! Hon ville inte att jag skulle köpa den.
Hon hänger kappan på den, varför vill hon ha den?!
Den är värd en förmögenhet, Bob har helt undervärderat den.
Warhol, Beuys, Hockney i hallen.
- Magritte? - Hans. Har aldrig gillat den.
Struth-fotografierna i badrummet på markplan.
- Giacometti? - Hans.
- Synd. - Men jag får Lucas. Och Judd i hallen.
Katz-figurerna i trappan, Mapplethorpe-bilderna på avsatsen.
Bacon i vardagsrummet, Emin, Currin, Landy och så Jew i biblioteket.
Jag får Hirst, Rusche och Barney-sviten.
- Ska vi gå in? - Ja.
Hon vill dessutom ha Dagen-pjäserna och Picassoskulpturen.
Ja, och så samtliga konstböcker.
Kan jag få en macchiato, tack?
- "Ma-ki-a-to". - Det tror jag inte att vi har.
Gumman, jag kommer hit varannan dag och tar en "ma-ki-a-to".
- Jo, men jag... - Hämta hovmästaren.
- Vad är det, ungerska? - Polska, tror jag.
Signera, jag beklagar. Det är hennes första dag...
- Jag ville bara ha en macchiato. - Självklart.
Jaha... och hur är det med det andra?
Jag har aldrig haft det så bra...
Jag tar pojken till New York i kväll.
- Ursäkta? - New York.
Första klass. Four Seasons.
- Är du galen? - Va?
Jag har skilt mig tre gånger, okej? Med Carmen skrev jag rättshistoria.
Jag kan män. De är tvångsmässiga och giriga svin som tar allt de kan.
Och får han veta att du knullar Jo Richards...
Då tar han dig.
Sen får du bara hans affischsamling och hans mormors gamla ljusstake.
Hallå? Jag kan inte prata nu.
Okej, vi hörs sen.
- Vem betalar räkningarna? - Kontoret
- Vadå? - Bevismaterial
Du borde sammanställa allt om honom. Han lär visst gilla galleriflickor.
- Sluta... - Fråga runt, skaffa adresser, nummer.
Använder han Jo har du ammunitionen redo.
Och framförallt: Kompromissa inte.
Och slutligen vill hon ha Picasso och Matisse.
Vill hon ha Matisse?! Matisse är min hund, aldrig!
Aldrig. Hon kan ta Picasso, men inte Matisse.
- Du gillar ju inte Matisse? - Nej, men Picasso skulle sakna honom.
- Vi fortsätter med Toscana. - Vänta
- Om jag säljer allt, då? - Va?
Om jag säljer all konst. Säljer hela jädra byket?
Hon får ändå pengarna, vad gör det för skillnad?
Jo, skillnaden är att pengar inte betyder ett jädra dugg.
28 miljoner...
- Är din videogrej verkligen konst? - Galleriet kallar det konst, inte jag.
Ja, men du gör grejen i vetskapen om att det ska visas i galleriet.
Det visas så mycket skit i gallerier att det är sak samma.
Som att påven gör helgon av vem som helst. Öppna.
Varför kan inte du öppna?
Det är Dewey. Han går bara på om det där med Beth.
Så jag måste hantera din skit?
Snälla?
Hej, Dewey. Elaine är inte här just nu.
- Ska jag hälsa nåt? - Hon hör ju ändå aldrig av sig.
Jag ber henne titta upp så fort hon kommer.
Tror du verkligen att jag är så dum? Jag hör er genom det satans golvet!
Det handlar inte bara om dig. Elaine måste tänka på sin karriär.
Det är hennes första visning, det är stort!
Jag presenterade henne för dem, och hon bara släpper mig.
Jag är så trött på att bli utnyttjad!
Försök sova, du ser för jävlig ut.
Fy fan, sånt orkar jag inte höra nu!
Dewey!
- Jag tänker ta mitt liv. - Men lägg av...
- Jag tycker synd om honom. - Han klarar sig.
Älskling! Så klart att jag inte skäms. Måste sluta.
- Bob. - Jag vet om dig och Jean. Sak samma.
Mig och Jean? Du, jag försäkrar dig...
Art... Jag vill sälja en del. Faktum är att jag vill sälja allt.
- Jesus, alltihop? - Ja.
Men ska du sköta affären får du inte nämna den för Jean.
- Självklart. Menar du allvar? - Absolut.
Jean ska till New York.
Var börjar vi?
- Hela byket? - Byket.
"Käre mr Spindle: Alf reda har kontaktats av en tredje part"-
- "med ett mycket högre anbud än det vi nyligen diskuterade."
"Med tanke på ert intresse vill hon meddela er"-
- "att hon tänkt godta anbudet. Er ödmjuke tjänare, Robert Freign."
- Mr Maclestone! - Kalla mig Bob, Paige.
Bob - blommorna är jättefina.
Jag ville bara gratulera till befordran.
Tackar.
- Paige... gillar du turkisk mat? - Ingen aning.
Jag har hittat ett nytt, bra ställe och tänkte: Middag torsdag.
Min assistent ringer.
Det handlar bara om pengar.
De älskar inte konst, det är bara pengar.
Vad de får, vad de säljer, summor.
28 miljoner är en stor summa.
Som läget ser ut borde vi överväga anbudet.
Slöseri med tid.
- Kära Alf reda. - Snällt att ni kom.
Så lite så.
God kväll, Alfred. Jag tog med dina favoriter.
- Får det lov att vara en drink? - Whiskey.
- Ren, eller med en skvätt vatten? - Ren.
- Det är kallt ute, herrn. - Kära nån...
Det är inte var dag man passas upp av en konstnär. Tack.
Jag ville snarast diskutera ert anbud.
Jag måste säga att det är ovanligt.
- Jag trodde att vi var överens. - Anbudet var mycket högre.
- Jag ska berätta om Grossman. - Grossman?
Han är inte vad han verkar. Han lär ha pengaproblem.
Men anbudet kom från mr Maclestone.
- Bob Maclestone? - Ja.
Jag vet att det är mycket pengar. Men jag säljer aldrig tavlan.
Jag köpte den av mästaren själv.
500 pund betalade jag för den. Kontant!
Gång på gång på gång har jag sagt er att jag inte säljer till er-
- eller det där andra kräket Maclestein. Ni kommer och snokar i mitt hem.
Ni försöker lägga vantarna på min käraste ägodel!
Låt oss vara.
Vi kan säkert komma överens om någonting. Kanske 30 miljoner?
Över min döda kropp!
Det är nog bäst att ni går. Jag ringer er i morgon.
Självklart.
- Den här leken roar mig inte. - Affärer är affärer, mr Spindle.
Aldrig. Aldrig!
Du är omöjlig!
Jag mår inte bra.
- Vad är det? - Jag vet inte...
Paige?
Paige!
Utsökt.
Åh, min Gud...
Konsten!
Åh, Gud! Konsten! Konsten!
Ledsen... jag kan bara inte få stånd.
Är det nåt fel?
New York-flyger suger musten ur en.
- Ledsen... - Är det ärren?
Såklart det inte är.
- Det är ärren, va? - Beth...
Jo här. Säg nåt.
Jo! Ring mig så fort du kan! Bob har tagit all konst! Allt!
Jag vet inte vad jag ska göra! Åh, Gud!
- Varför ringer hon dig? - Ingen aning.
Jo... inte Jean Maclestone.
Du kan köra upp din visning.
Se här, otroligt.
Fibrovaskulär stromabakgrund skiljer vävnadstyperna åt.
Finger. Käke. Ögonhåla.
Det mest utvecklade teratom jag sett. Det är patientens tvilling.
Beth, gumman, hur är det?
Hur är det? Ja, kom över. Ja, jag...
Varför undviker du mig?! Vad har jag gjort för att förtjäna det här?
Rör mig inte!
- Hur understår du dig?! - Skärp ihop dig!
Ursäkta? Mr Oppenheimer?
Kirurgen vill träffa er, nu genast.
Jag presenterade fan dig för alla, och du utnyttjade mig och spottade ut mig!
Jag hatar dig!
Hör du mig, jag hatar dig! Din jävla subba!
Fan...
- Var är den nu? - I operationssalen.
- Får jag se den? - Visst
Sålde du min Currin till Havermeyers? Beth såg min Currin hos dem!
- Alltså... - Den var min!
Det visste du, vi diskuterade den! Ljug inte för mig!
Jean... Jean, lugna dig.
Currin var ett ärligt misstag, jag trodde att den var hans.
- Vad är det där? - En flugsmälla. Skämtpresent.
Och vad är det med dig och Paige Oppenheimer?
Enligt ryktet ska du ha setts slicka henne.
Man såg dig slicka henne!
- "Slicka henne"? För helvete?! - Du säljer min konst!
Du knullar din assistent! Du och Bob är av samma skrot och korn!
Vad snackar du om?!
Art - vem är Paige Oppenheimer?
Han var helt äcklad. Killar är väl underliga så.
Ja.
Och jag sa att jag inte tänkte köra visningen. Det är väl illa?
Ja, det är en rätt rejäl spark i skrevet.
Jag antar det...
Jäklar...
- Får jag se dem? - Visst
Jag tyckte att de var intetsägande och ville ha... maktbröst.
- De är fina. Kanon. - Verkligen?
Det betyder mycket, du är den enda jag visat dem för.
Kolla de här.
- Oj... - Gillar du dem?
Jo, men gör det inte ont i bröstvårtorna?
Jo, men det är en liksom sexig sorts smärta.
Kom igen...
- Det är vackert på nåt vis. - Tack.
Inte lika vackra som de här tjejerna. Jag bara älskar dem.
- Verkligen? - Hur kan man undgå att gilla såna?
Jag vet inte.
- Är det här skönt? - Elaine, jag...
- Du har så vacker hud. Så mjuk. - Det här är nog inte så smart.
Jag är inte lesbisk och vi har en yrkesrelation. Elaine...
Det kan inte vara sant...
- Hej, min sköna. - Hej, Bob.
- Vad är det här? - En överraskning till dig.
- Till mig? - Öppna den!
Jag lät Damien göra ett konstverk av den. Visst är den fin?
"Teratom".
Minns du den där Mondriantavlan jag ville åt?
- "Boogie Woogie"? - Ja.
Nåt rövhål försökte köra över mig där.
- Lägg av? - Jo.
- Men den brann upp. - Va?
Ja, det blev en eldsvåda.
- Hur? - Jag vet inte.
Gammalt hus, gamla elkablar...
Så synd. Ett mästerverk.
- Jag önskar er ett långt liv. - Tack.
- Kan jag göra nåt för er, Alf reda? - Ni har gjort mer än nog.
- Försäkringen reder väl ut allt för er? - Ja, Hiscox är otroligt effektiva.
- Tack. Vi ska flytta utomlands. - "Vi"? Verkligen? Vart?
- Toscana - Aha!
De har säkert gott om sten där.
Faktum är att det var där Leonardo räknade ut-
- med hjälp av snäckfossiler, att världen var äldre än man trott.
- Fascinerande Fascinerande. - Adjö.
Jag stötte på en intressant målning av Courbet.
- Klipporna vid Oman. - Ja, de nakna klipporna.
Hejdå. Din jäkel.
- Joany... - Vad är det? Låt mig vara!
Du filmar fan jämt, vad är det med dig?
Vad tycker du om de här brösten, Joany?
Åh, Gud.
Vilken skandal.
Jag håller inte med, det är ett mäktigt verk.
Det är precis som hon exponerar varenda del av sitt liv, blottar sig.
Här är Elaine Proctor. Första titten störde mig, men så tänkte jag:
"Det är hennes konst och hennes vision."
Kolla, där är Art.
Där är din ex-chef.
Man får beundra killen.
Han sparkade henne, försökte stämma henne - och nu är han i hennes galleri.
- Det är bara billig sensationalism. - Det är bra, jättebra.
Du vet inte vad du snackar om.
Jo, raring... Jo!
Var fan har du varit? "Skapat konst"?
Du kan fan inte ens få till en tårta!
Du ser fantastisk ut på duken. Är du modell?
- Det där är så billigt. - "'För jag älskar dig. "
Du älskar fan bara dig själv.
- Jag kände inte igen dig med kläder på. - Där är ju jag!
- Hon utforskar... - Beth?
- Jag ville bara säga att det är fint... - Inte nu, Jo.
Förlåt, vad sa ni?
- Pappa! Vilken överraskning! - Vad i helvete är det här?!
Jag förstår inte vad det här ska betyda, din mor är hysterisk.
- Det är konst! - Hur då "konst"?
Det är en jäkla porrfilm med min dotter i!
Ursäkta mig, herrn. Jag måste presentera Beth för nån.
Jag har varit' i branschen länge nu. En chans skulle sitta bra.
Du är bedårande i kväll. De också.
Får jag fortfarande min ränta?
Vet du? Du kan inte alltid få som du vill.
Varför inte?
Ta på den här.
Du kysste just nån annan, bort!
- Kan du hålla dem, Jan? Jan eller Yan? - Jan.
Hur fick hon ihop det här?
Jag finansierar henne.
Nej, Picasso!
Hejsan, gubben! Det var länge sen!
- Hej, voffsingen. - Kom här, Jo.
- Art har Picasso! - Det är ju hans hund.
Kan du hämta honom åt mig, snälla? Jag kan inte.
Såja, kom här. Komsi, komsi.
Hej, Bob.
Ledsen, men Jean vill ha tillbaka hunden.
Tack
Mrs Maclestone. Mrs Maclestone!
- Härligt, några bilder, bara! - Vänd er hitåt, tack!
- Hitåt, tack! - Gruppbild blir fint!
- ... Det satans golvet! - Se hit, tack!
- Tack ska ni ha. - Alla ler, underbart. Tackar!
...hon bara släpper mig.
- Försök sova, du ser för jävlig ut. - Fy fan, sånt orkar jag inte höra nu!
- Härligt verk. Fantastiskt. - Tack.
Jag ska köra utställningen "Dekadent mytologi" och vill ha med dig.
Det går säkert att fixa.
- Jag tänker ta mi?? liv. - Men lägg av...
Underbar utställning.
- Vem är du? - Rachel Leighton, "Vanity Fair".
- Vi vill göra en artikel om dig. - Vi får snacka.
Fy fan, vilken narcissist du är, Elaine!
- Allt handlar bara om dig! - Det är ett självporträtt.
Du är bara en självupptagen och självisk andra klassens "konstnär"
- Du kan fan inte ens rita ett streck! - Jag ritar inte. Jag gör videokonst
Åh, Gud!
Nej ..
Åh, Gud..
Åh, nej... Åh, Gud!
Dewey...
- Läs. - "Kära mrs Wezleman".
"En magnoliaskogsångare såhär års är en nästan unik syn."
"Så det är mig ett stort nöje att sända er bilder jag låtit ta"-
- "av denna sällsynta händelse".
"För övrigt anser vi efter närmare övervägande att tio miljoner är"-
- "en rimlig värdering av er enastående Lucian Freud."
Här.
Välkommen ombord.
Översättning: Henrik Brandendorff